EN FILM AF HOWARD FORNOY
Okay. Så...
Jeg har én chance... For at forklare, hvad der skete.
Hvis jeg har ret, har jeg en time til det...
og jeg vil fortælle det rigtigt. Her kommer historien.
Mit navn er Howard Fornoy. Jeg lavede dokumentarfilm.
Jeg vil fortælle jer om slutningen på alle krige, menneskets degeneration...
og min bror, Robert Fornoys død, han var messias.
Det er en episk fortælling, og den fortjener mange timer...
men hvis nogen ser det her...
må I nøjes med den korte version.
Og kan det gøres bedre?
Men for at starte ved slutningen, så lad os begynde ved begyndelsen.
Det her er os.
Familien Fornoy fra Washington D.C. og New Hampshire.
Vores sommerhus havde udsigt til søen...
der ligger over for White Mountains.
Bjergkæden daterer 500 millioner år tilbage i tiden...
som ifølge enhver vil være begyndelsen.
Lad os glemme den spæde begyndelse.
Min far, Richard, læste historie...
og fik professorat på Hofstra-universitetet, da han var 30 år.
Ti år senere, var han en blandt seks administratorer...
ved rigsarkivet i Washington, D.C...
og skulle snart forfremmes.
Om dagen holdt min far øje med uafhængighedserklæringen...
forfatningen og borgerrettighedsloven.
Man kunne sige, at han arkiverede om dagen og rockede om natten.
Han var også en fandens fin fyr.
Fyr den af, DC!
Han havde alle B.B. Kings plader...
og var selv en dygtig bluesguitarspiller.
Tre, fire.
Min mor fik eksamen med udmærkelse fra Brown.
Hun havde en Phi Beta Kappa-nøgle, hun satte på en skør fedora-hat.
Hun fik succes som revisor i D.C.
Hun mødte far til en Springsteen-koncert...
og indviede sit kontor gravid...
med mig. Jeg blev født i 1977.
l ´80 udfyldte hun selvangivelser for fars forretningsforbindelser.
Da Bobby blev født i 1982...
håndterede hun skatter, investeringer og generationsskiftesager...
for et dusin magtfulde mænd. Hun kaldte det sin lille hobby.
Jeg skuffede ikke...
for to mennesker med guldmedlemsskab til Mensa i pungen.
Jeg fik flotte karakterer hele min skoletid og...
takket være min far, havde jeg flair for film.
Som fod i hose, var jeg udstyret med samme kreative dna.
Vinderen af bedste elevfilm er Howard Fornoy for Airborne!
Jeg var en god og intelligent dreng...
der voksede op i en kærlig og tryg atmosfære.
En trofast dreng, der elskede og respekterede sine forældre.
Bobby. Tja...
det var noget ganske andet med Bobby.
Stoffer! Flere stoffer!
Kom nu, skat. Du kan godt.
Du kan godt, skat. Pres en sidste gang!
Det skal den unge få betalt.
Ingen, end ikke Mensa-folk som vores forældre...
forventer at få et barn som Bobby. Aldrig nogensinde!
Kan du sige far! Kom nu, Bobby.
Kom nu, skat.
Sig far.
Han er kun ét år gammel, Richard. Han taler, når han er klar til det.
Kan du sige mor? Sig mor, skat.
Lad din bror være, Howie.
Jeg mener det, Howie.
Øv-bøv.
Skat? Drengen taler, skat.
Øv-bøv.
Han siger dit navn, Howie.
Mit navn er Howie.
Øv-bøv. Øv-bøv.
Øv-bøv var det, og Øv-bøv blev det.
På trods af de næsten fem år imellem os, var vi uadskillige.
Han kunne være møgirriterende og jeg forkælet...
men i sidste ende...
var vi de fantastiske Fornoy-drenge, og der var intet...
-jeg ikke ville gøre for ham. -Hurtigere, Øv-bøv! Hurtigere, Øv-bøv!
Jeg husker engang, vi fandt et puslespil med tusind brikker...
oppe på loftet...
men vi havde mistet låget til æsken...
og vidste ikke, hvordan det skulle se ud.
Skoven for bare træer. Træerne for bare skov.
Han...
Han havde evnen.
Han kunne læse som toårig og begyndte at skrive essays som treårig.
Det var i sig selv rystende, men der var mere endnu.
Hvis håndskrift ikke længere var en faktor...
ville man tro, at man læste noget en kvik dreng...
om end en ekstremt naiv elev i femte, havde skrevet.
Så begyndte han at få hovedpine.
Han vågnede midt om natten...
og skreg af smerte.
Vi var bange for, at han havde...
-et fysisk problem. -Ja.
-Er du sikker på, den er tændt? -Ja, den er, far.
Du behøver ikke tale så højt. Jeg kan sagtens høre dig.
Værsgo, mor.
Ja. Vi var sikre på, at det var en hjernesvulst.
Jeres søn, hr. og fru Fornoy, er ekstremt frustreret...
fordi hans skrivehånd ikke fungerer ligeså godt som hans hjerne.
Han har stress, mener du.
Jeres søn forsøger at få en mental nyresten til at passere.
Jeg kan skrive en recept på noget mod hans hovedpine...
men han har brug for noget helt andet.
Så vi købte ham en...
Commodore 64-computer...
med et skriveprogram til jul.
Hovedpinen forsvandt.
Jeg nævner det, fordi i de næste tre år...
troede han, at det var julemanden, der havde lagt den under træet.
Afleveringsfrist.
Jeg læste engang noget morsomt med titlen...
"Den essentielle Borte med Blæsten," og den lød cirka sådan her.
"En krig," lo Scarlett. "Åh, fiddle-de-dee."
Bum ! Ashley tog i krig.
Atlanta brændte. Rhett gik ind og ud.
"Åh, fiddle-de-dee" og Scarlett snøftede.
"Jeg tænker over det i morgen, for det er en ny dag."
Bum! Så voksede Fornoy-drengene op.
Howard fik sin universitetsgrad med udmærkelse...
og fik en fin karriere som freelance dokumentarfilmskaber.
l New York. Han var en god søn. Han ringede hjem to gange om ugen.
Han gik ud med mange kvinder. Giftede sig. Blev skilt.
Giftede sig igen. Blev skilt igen.
Mine forældres succes til trods...
var ægteskab tydeligvis ikke noget for mig...
men karrieremæssigt gik det godt, så jeg tog til Hollywood...
og det lykkes mig at opnå en oscarnominering.
Prisen for bedste dokumentarfilm går til Howard Fornoy...
for Orson Welles: The Search For Rosebud.
´"Fiddle-de-dee, ´" sagde Howard. Sådan lever man livet.
Ja.
Men jeg springer noget over.
Da jeg var 12, og han var 7...
fortalte han mig, at han havde opfundet et fly.
Jeg ved ikke rigtigt, Bobby.
Det gør jeg. Du skal skubbe mig.
Skub til.
Der er ikke noget sikkerhedsbælte!
Jeg ville aldrig have skubbet så hårdt...
hvis jeg troede, at det ville virke.
Jeg skal nok klare det!
Ja ! Det virker!
Man siger, at Gud beskytter fulderikker, tåber og børn.
Man siger også, at djævlen er i detaljerne.
Bobby?
Bobby!
Jeg gjorde det.
-Jeg fløj. -Det gjorde du.
Hvis du gør det igen, slår jeg dig ihjel.
Hvorfor gjorde du det?
Se, jeg græder, men er det ægte følelse eller bare de første sygdomssymptomer?
Jeg tror, det er ægte.
Jeg må hellere komme videre med historien.
Jeg fortæller den, fordi jeg tror, at dette ekstreme tilfælde...
illustrerer den norm...
at livet med Bobby var en følelsesmæssig karussel.
Ja !
Jeg har ikke sagt, at for 4 timer siden...
slog jeg min bror ihjel med hans egen opfindelse.
Han kaldte den afslapperen...
men "en alvorlig fejltagelse"...
havde måske været mere passende.
Okay. Vi har cirka 40 minutter tilbage, afhængig af min blodtype...
som jeg tror, er A, men jeg kan ikke huske det...
så jeg må have kridtet skoene.
Livet med Bobby. De unge år!
En dag, da han var ni år...
fik han alle radioer og fjernsyn til at gå i sort...
i fire gaders omkreds med sin egen stemme.
l to timer kunne cirka 3.000 mennesker kun høre WBOB...
som tilfældigvis var min lillebror.
Så, tak for spørgsmålet til Wendell fra Georgetown.
Grunden til, at min far prutter så meget i kirken hver søndag...
er det høje sulfurindhold i bagte bønner.
De fleste af hans prutter er dog uden lyd...
og de store gemmer han til salmerne.
Han var den yngste elev...
der tog kvantefysik og matematik på højt niveau...
på Georgetown-universitetet.
Gamma er lig med kvadratroden...
af Y, indeks R minus L...
over L minus Y, indeks F.
Han forlod highschool som 10-årig, men han fik aldrig sin bachelorgrad...
for ikke at nævne en embedseksamen.
Han var optaget af fysik for en tid, så var det kemi, der trak.
Fyre som Bobby er der meget få af...
mænd som da Vinci, Newton, Einstein og Edison...
som alle har én ting til fælles. De er store kompasser...
der svinger tilfældigt i lang tid...
og leder efter deres rette kurs.
En skønne dag pejler de sig så ind på et kraftfelt.
Sådan var Bobby også.
Da han var 14... Det var arkæologi. Så var det antropologi.
Han var den eneste teenager, der nogensinde blev inviteret...
med på en ekspedition til Burmas regnskov.
Men lige så snart Bobby blev grebet af overskrifterne...
mistede han interessen igen.
Han leder stadig efter den rette kurs.
Så sker det. Åh, undskyld, skat.
-Bravo. -Jeg var oppe hele natten.
Han kom glad tilbage fra sit sidste eventyr...
men hans barnlige hybris var forsvundet.
Han ville tale om nyhederne, om hvor slemt det stod til.
Aftenens nyheder efterlod os udmattede...
som om vi så 10 biler køre ind i hinanden.
Vi blev alle deprimerede...
men allermest Bobby.
Så, skat, det er det med håret.
-Jeg sagde, han skulle studses. -Håret?
-Det er pænt. -Det klæder ham.
-Tak. Det er altid håret. -Hvorfor er folk så onde?
Hvorfor er de så forbandet ondskabsfulde?
Skal vi svare på det?
Nogen skal.
Og snart, sådan som tingene står.
De er, som de altid har været.
De gør det vel, fordi mennesket er født ondt.
Ja, du kan bebrejde Gud. Det er ikke for at fornærme dig, mor.
Det er i orden, min ven.
Det er kynisk. Det kan jeg ikke tro.
Du skal ikke fortælle mig, at det er det økonomiske pres...
eller en konflikt mellem rig og fattig...
for det forklarer det heller ikke.
Arvesynden. Den godtager jeg.
Rytmen er god, og man kan danse til den.
Her var vi så igen et år senere. Lige her.
Arbejdernes Dag kom og gik, og feriefolket gjorde ligeså...
men vi blev en uge til...
for vi kunne ikke bære at skulle skilles ad.
Vi havde pakket det meste, og huset så så trist...
og forladt ud, som det altid gjorde.
Men det var en skøn, skøn morgen...
og en smuk dag i kvarteret.
Jeg husker, at lyset på vandet var så perfekt.
Der var tændt for fjernsynet, og Diane Sawyer...
Det var Katie Couric.
Åh!
Det er okay, mor. Værsgo.
Programmet blev afbrudt med en særudsendelse...
og din mor sagde...
Dick! Drenge!
I skal komme og se det her.
...utrolig eksplosion.
Vi kan se tyk og stigende aske og røg.
Man kan ikke se det andet tårn herfra.
Der var en byge af gnister og flammer og nu...
Det er næsten som en eksplosion med en paddehattesky.
Der kommer røg ud fra det andet tårn.
Det her er det andet tårn, der blev ramt.
Man kan ikke se bag ved os...
Måske har du ret, storebror. Måske er det arvesynden.
Hvad er instrumentet så? Har du spurgt dig selv om det?
Instrument?
Jeg forstår ikke.
Hvad mener du?
-Måske er det vandet? -Hvad?
Det er den gamle vittighed. Måske er der noget i vandet.
Eller måske er der ikke.
Når jeg ser tilbage, tror jeg, det var den dag, han fandt den.
-Hans... -Hans rette kurs.
Det var den dag.
Vi kunne kun håbe, at det ville blive bedre.
Men som I ved, blev det kun værre.
Og verden gik sin lystige gang...
og ledte efter et plaster til såret hid og did.
Noget til at tage brodden af smerten...
og en umiddelbart helbredelse var slet ikke mulig længere.
Bobby fortsatte mod ukendte horisonter.
Vi fik postkort til fødselsdage og jubilæer...
og han lovede altid, at han snart kom hjem.
Men jeg så ham ikke...
før han dukkede op i min lejlighed fire år senere.
-Bobby. -Hej, Øv-bøv.
Hej!
Kom her, din skid.
-Hvordan har du haft det? -Godt.
-Jeg har meget at fortælle. -Ja. Det skulle jeg mene.
Det er søreme længe siden. Hvad kan jeg byde dig?
-Øl? -Ja, tak.
-Hvad har du der? -Bier og hvepse.
Hvepse og bier.
Okay. Hvad har du nu fundet på?
Kan du se det her?
Hvad er det? Vand? Lyn?
Det er faktisk begge dele, tro det eller lad være.
Det kom fra en artesisk brønd i La Plata. En lille by i Texas.
Før jeg omdannede det til koncentrat...
var der cirka 20 liter af det.
Det er kun vand...
men det er stadig den største ispind, mennesket har set.
Det her er sagen, Øv-bøv. Gevinsten.
Helbredelsen for den værste sygdom, som homo sapiens kan få.
-Kræft? -Nej.
Krige. Værtshusslagsmål. Drive-by skudvekslinger. Ondskab.
Det her, storebror.
Det her vil forandre alt.
Det her vil gøre en ende på det hele.
Du må hellere tage hånden ud nu, Bobs.
Slap af.
Har du nogensinde set en bi stikke en blomst?
Du ligner ikke en blomst.
Tror du virkelig, at bier ved, hvordan blomster ser ud?
Slet ikke, mand.
De ved, jeg er sød, fordi jeg udskiller glukosedioxin i min sved...
men jeg spiste nu en æske chokoladeovertrukkede kirsebær i flyet.
Jøsses, Bobby.
Han var blevet udforsket af cirka 400 bier, men blev kun stukket af en.
Eller to.
Har du instrueret noget godt for nylig?
En om nazikunsttyveri for PBS, der vises til efteråret.
Du kan se den, mens du er her.
Det ville være alle tiders.
Hvad fanden har du gang i, Bobby?
Vil du tage den anden her?
Jeg er så klog, jeg burde bruge begge hænder lige godt...
men min højre hånd har stadig en IK som en seksårig.
Forstår du, Øv-bøv, bier er naturens kamikaze-piloter.
De stikker kun, hvis det er nødvendigt, for de dør af det.
Husker du dengang i hytten...
da du sagde, at vi slog ihjel...
-på grund af arvesynden? -Ja.
Okay. Hvis det er sandt...
hvis der er en Gud, der elsker os nok til at sende os til helvede...
fordi den dumme Eva tog en bid af æblet...
så er det her måske forbandelsen.
Han fik os til at ligne hvepse og ikke bier.
-Hvad fanden laver du, Howie? -Sid stille, jeg tager den.
Okay. De to bier, der stak mig, er døde...
for deres brod ligner fiskekroge.
De glider nemt ind...
men når de skal trække dem ud, flænser de sig selv.
Det lyder lækkert.
Det er noget andet med hvepse, de har glatte brod.
De kan blive ved med at stikke, så længe de vil.
Efter tre eller fire stik løber de jo tør for gift...
men de kan blive ved med at prikke huller i en.
Og det vil de som regel.
Vi slås af samme grund.
Vi bliver ved og ved, Øv-bøv.
Vi har glatte brod.
Se nu bare her.
Hvordan går det med de gamle?
De har det fint. De savner dig meget.
Du burde besøge dem, mens du her.
Ja, det gør jeg også.
-Lad os komme i gang. -Hvad laver du?
Du er stadig en kujon.
Det var sådan med Bobby...
at når man var sammen med ham i mere end fem minutter...
så hypnotiserede han en.
Det var ligesom med Lucy, der holder bolden...
og lover, at denne gang vinder vi bestemt...
og jeg var Charlie Brown, der løber ned ad banen for at sparke.
Hallo!
Hallo! Du må ikke slå dem ihjel!
De er ligeså uskadelige som spædbørn.
-Det er jo pointen. -Fjern det der!
Jeg vil bede dig gøre noget for mig.
-Nej! -Du skal stole på mig.
Nej!
Din skøre skid! Er du vanvittig?
Kom nu. Kom nu og sæt dig.
Kom nu. Sæt dig ned.
De er alle tiders.
Deres adfærd er ikke bedøvet...
men de er heller ikke konstant vrede.
Hold øje med dem. Hold øje med dem.
Det er ret sejt, hvad?
Jeg tror allerede, at jeg vidste dengang, at det ville gå helt galt.
De er helt utrolige.
Som du ved, er Texas den mest voldelige stat per indbygger i USA.
De er vilde med at skyde hinanden.
Det er næsten statens hobby.
-Bortset fra La Plata? -De er også vilde med våben.
Men de skyder meget mindre på hinanden.
Men når man har nok statistiske data...
i en computer om denne lille by...
får man øje på meget usædvanligt.
Det tog os seks måneder at lave programmet.
Jeg kalder det en stille jordrystelse.
Hvad skal jeg få øje på her?
Tallene repræsenterer voldelige forbrydelser i hver cirkel.
Mord, voldtægt, overfald, våbnet røveri og så videre.
Computeren tildeler et nummer via en formel...
der tager befolkningstætheden i betragtning.
-Det her... -Der står nul.
Det gør der søreme, Øv-bøv.
Den gamle vittighed var sand.
Der er altså noget i vandet.
Og i vandet i La Plata, det er en moppedreng.
Vi var ikke de første, der testede det.
De fleste har brønde der, så vandet bliver ofte testet...
men vi var de første, der testede det submikroskopisk...
og det kom der noget meget sært ud af.
-Hvad? -Brud i atomkæderne...
subdynamiske elektriske udsving og et ikke-identificerbart protein.
Proteinet var det interessante...
for så vidt vi ved, opstår det kun et andet sted.
Det er i den menneskelige hjerne.
Det, vi har fundet, vil kunne undertrykke menneskelig aggression.
Det vil gøre folk ude af stand eller uvillige til at slås.
Jeg elsker dig, Bobby.
Men det her? Det er det mest sindssyge, jeg nogensinde har hørt.
Vil du høre noget sindssygt?
-...protestanter er stadig i... -Det der er sindssygt.
De taler...
-undersøgelser understøtter... -Bomberazzier fortsætter...
Branden, der stadig raserer...
Det der er det rene vanvid.
Mig? Jeg er ikke sindssyg.
Okay. Det her er lige begyndt. Tør hals.
Der er ikke så meget endnu, men jeg kan ikke narre mig selv...
Gud, jeg har så meget at fortælle.
-Måske kan det gøres... -Okay.
...og hvis alt går helt efter planen.
Du ved intet om, hvad langtidseffekterne kan blive.
-Howie... -Det skal du ikke påstå, at du gør...
for det gør du ikke. Kan du huske talidomid?
En fiks pille, der medførte, at der blev født vanskabte børn i hele verden.
Eller hvad med den AIDS-vaccine, de fandt?
Alle forsøgsdeltagerne får uhelbredelig epilepsi...
-og dør inden for 18 måneder. -Ja. Howie, det er...
Nej, hvordan ved du, at det samme ikke vil ske?
Hvordan ved du, at det ikke vil give bagslag?
Det ved jeg heller ikke!
Det ved jeg heller ikke.
Det er for sent, mand.
Sådan som vi lever, er der ikke et langsigtet perspektiv.
Verden har brug for heltemodige midler.
Måske kan vi helbrede alt...
eller måske giver vi heroin til en fatal kræftpatient. Jeg ved det ikke.
Men uanset hvad, så stopper vi det, der sker nu.
Vi sætter en stopper for verdens smerte.
Hjælp mig, Øv-bøv.
Kom nu.
Hjælp mig nu. Kom nu.
Åh, fandens også. Det er sent.
Afhængig af min blodtype, som vist er...
Har jeg allerede fortalt jer det?
Okay.
En uge senere fløj jeg til La Plata og mødtes med Bobby...
og den meget dygtige geologiprofessor Duke Rogers.
-Hvordan går det? -Ja.
-Var det en god flyvetur? -Ja, den var udmærket. Udmærket.
Duke Rogers, min bror Howie.
-Hyggeligt at møde dig. -I lige måde.
Lad mig tage den.
Se lige det her. Du vil ikke tro det.
To hankøn i trediverne.
Berusede.
Det kan man kalde en sociologisk hulemand.
Se lige min bil, mand.
Hvor som helst ellers her i landet...
ville de være nævnt i politiloggen med navneseddel om storetåen.
Skål.
Det er det her, vi har brygget på, Howie. Det er det pacifistiske lynnedslag.
Vandet i denne del af Texas er hårdt...
men vi har fremstillet det...
jeg sprøjtede på hvepsene 10 gange mere potent.
Vi har 23.000 liter af det nu.
Når året er forbi, har vi 53.000 liter.
l juni næste år, har vi 1 14.000 liter.
Ja, men det er ikke nok.
Vi skal bruge mere hurtigere, og vi skal også kunne transportere det.
Transportere det hvorhen?
Ja, til vulkanen.
Det her er øen Gulandio.
Den ligger 200 kilometer stik øst fra Borneo.
De indfødte kalder vulkanen på øen for Mount Grace.
-Det er ret perfekt, ikke? -Som Krakatoa, vil Grace eksplodere.
Da Krakatoa gik i udbrud, omringede resterne kloden.
Klimaforandringerne bestod i fem år.
Nipa-palmen, der kun gror i Afrika og Lilleasien...
dukkede pludselig op i Syd- og Nordamerika.
Krakatoa sendte frøene derhen.
På samme måde vil jeg sende La Plata-vandet til hele Jorden.
Folk skal gå ud i La Plata-vand, når det regner...
og det vil regne meget, når Mount Grace er eksploderet.
De skal drikke vandet, der dumper ned i reservoiret...
bade i det, vaske hår i det, lægge deres kontaktlinser i blød i det.
Hvordan vil I gøre det?
Vi skal have fremstillet 189.000-265.000 liter...
som skal flyves til Mount Grace og smides ned i den.
Naturligvis vil det koste nogle penge.
Mange penge.
Der kommer du ind i billedet, storebror.
Er du sikker på, at det er ufarligt?
Man skal jo ikke drikke koncentratet.
Det har hjernen ikke godt af.
Men sådan som vi spreder det, er det helt ufarligt.
Det er helt problemfrit.
Hvornår springer din lille tikkende bombe så?
Inden oktober næste år, sikkert før.
Hvor mange penge?
Det kostede millioner. Mange millioner.
Men alligevel var det meget mindre...
end forsvarets udgifter på en måned det år.
Jeg skaffede selv de fleste penge. På den ene eller anden måde.
Jeg havde fået venner af ædel og mindre ædel byrd.
Jeg kendte kort og godt mange mennesker...
som mente, at tingene ikke forandrede sig...
uanset hvem, der sad i Det hvide Hus.
Vi gjorde det.
Vi destillerede vandet og fløj det til...
Gulandio, nåde og skæbne og så videre.
Det er for surt. Hvad er det?
Hydrogensulfid. Den ultimative prut, hvad?
Det er, som om Gud trængte igennem de normale transmissioner...
med en særlig bulletin: "Det her er jeres sidste chance, tåber! "
-Er du nu sikker, Bobby? -Så sikker som jeg kan blive.
Jeg endte med at løbe efter bolden...
mens min leende, vildt intelligente bror holdt den en sidste gang.
Den vulkan, vi kaldte Grace, eksploderede efter planen.
Alt sprang i luften og et stykke tid...
var alles opmærksomhed vendt mod himlen.
Og så lige pludselig skete det lynhurtigt.
Der var tre år med et meget mildt efterår.
Tre år som i paradisets have.
Alle slappede af.
Verden blev som hvepsene i Bobbys reder...
dem, der ikke stak så meget.
Men som man siger, så er djævlen i detaljerne.
Okay. Susan, du ved hvordan...
-Mor? -Hej, min ven.
...ni balloner på brættet. Tre balloner har præmier.
Hvis man prikker hul på tre...
Mor, jeg har ledt efter dig hele dagen. Hvor har du været?
Jeg har haft så travlt.
Jeg ville være færdig med disse, før babyen kom.
Hvordan gik det i skolen, min ven?
Det er om mor.
Far og jeg er lige kommet tilbage fra lægen.
Hun har Alzheimers, Bobby.
Aha? Hvad mener du med: "Aha"?
Det her er grafen, der måler voldelige handlinger, og som viser...
at antallet er steget, siden du forlod La Plata.
Ja.
Denne graf her viser forekomsten af noget andet.
Noget andet?
Folk vil blive ret fjollede i en meget ung alder.
Alzheimers?
l massevis.
Det vil ramme hele landet.
Er du sikker?
Det var ikke til at vide, at potensen...
i stedet for at aftage, som vi troede...
ville stige ekspotentielt.
Hvor mange?
Åh, alle.
Alle i La Plata?
Nej. Alle.
Er det ikke et kosmisk spark i hovedet?
Jeg begynder at svede nu.
Jeg skulle have skyndt mig mere.
Pyt med det. Det er for sent at lave om på det nu.
Lad os komme videre.
Videre. Tju-hej, hvor det går. Optag.
Alle vores prognose-indikatorer antyder...
at denne nye virus vil få AIDS-epidemien...
til at ligne et lille bip på radaren.
Der er tilsyneladende ingen...
og jeg gentager, ingen måde at isolere den.
Efter en kort stund med optimisme...
har WHO indset, at de bliver nødt til...
De har ingen modgift mod en sygdom...
der spreder sig på kloden med faretruende hast...
Som I ved, skabte det en verdensomspændende panik.
Bobby og jeg var så forsigtige, som vi kunne være i to år.
Vi drak kun flaskevand og gik med store regnfrakker.
Så der var ingen krige, men alle blev en smule...
fjollede...
næsten alle i vores store runde verden.
Det kunne ikke laves om.
Der var ingen immunitet over for det, ingen vaccine, intet vi kunne gøre.
Nul og niks.
Så, far...
jeg skal bede jer underskrive her, så jeg kan tage mig af jer.
Forstår I det?
Kommer du fra staten?
Nej, far. Det er Howie. Jeg er din søn.
De laver ting i kælderen. Frygtelige ting.
Det er okay. Det er helt okay, far. Det er okay.
Mine forældre døde i vildfarelse, mens de tissede i bukserne...
men jeg holdt aldrig op med at elske dem.
Koncentrer dig, tåbe. Koncentrer dig.
Bobby fortsatte sin forskning i La Plata, men den var nytteløs.
Så en morgen, hvor han ikke kunne sove, gik han tidligt i laboratoriet.
Hej, makker, intet sløseri i arbejdstiden.
Hallo.
Stå ikke der i regnen, fjols.
Jeg er glad for at se dig.
Husker du, da du kunne se det højintense ark-sodium...
fra det nordlige Conway?
Ikke mere.
Der er kun de hvide bjerge tilbage nu.
Jeg er nødt til at bede dig om at gøre noget.
Jeg har brug for en tjeneste.
Det er en stor tjeneste.
Jeg gør det ikke, Bobby. Det kan jeg ikke.
En kujon til det sidste.
Ja, jeg er en kujon. Okay?
Det har jeg altid været, og jeg vil altid være det.
Det er ikke noget særligt, knægt. Det er bare et lille skub og en sidste tur.
Kom nu, Bobby. Der må være en anden måde. Kom nu.
Skub mig, Øv-bøv.
Skub til.
Så gjorde jeg det.
Jeg slog ham ihjel ved at give ham en...
sprøjte med et højkoncentrat af hans egen opfindelse for fire timer siden.
Jeg er ked af det.
Jeg skabte en verden...
fuld af tåber og idioter.
Hellere tåber end idioter end et sort ildsted ude i rummet, ikke?
Tilgiv mig.
Lov mig det.
Sig det så, Øv-bøv.
Fortæl historien.
Hvad der skete.
-Sværg. -Jeg sværger.
Det skal jeg nok.
Det her var alt sammen forudset.
I åbenbaringen stod der.: "Enden er nær"...
og at Gud ville slå ned på de vantro, og at domfældelsen var hans.
Nu er enden kommet...
Nu tror jeg, at jeg er færdig.
Hvad mener I?
Er der nogen, der ser det her?
Bobby, Bobby.
Sådan, Øv-bøv.
Mit navn er Howie.
Hurtigere, Øv-bøv! Hurtigere, Øv-bøv!
Dygtig dreng. Dygtig dreng.
Det er på tide at stoppe.
Dygtig dreng, Bobo. Det er ikke din skyld.
Hej, far.
Jeg tilgiver dig, Bobby. Det er ikke din skyld.
Jeg klarer det!
Jeg gjorde det.
Jeg fløj.
Hvis du gør det igen, slår jeg dig ihjel.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg elsker dig.
Tillykke med fødselsdagen.
Det er på tide at stoppe.
Farvel, Bobo. Farvel.
Farvel. Jeg tilgiver dig.
Jeg tilgiver dig. Det var ikke din fejl.
Jeg tilgiver dig. Jeg tilgiver dig.
Jeg elsker dig. Jeg elsker dig. Jeg elsker dig. Jeg elsker dig.
Jeg tilgiver dig.
Jeg elsker dig. Jeg elsker dig. Jeg elsker dig.
BATTERIET ER NÆSTEN TOMT
Danish